Det här är en enkel historia, men ändå är den svår att berätta.
Likt en saga är den sorglig
och likt en saga är den full av under och glädje.
Jag sjunger om allt jag ser!
"Här är jag", sa jag till kaos. "Bravo!", sa han. "Varför då?", sa jag.
Fri till slut! Vad är en smekning när man funnit lyckan?
Tågen har åkt, bromsarna är borta och jag gör inte motstånd mer.
Käre Bacchus, bär mig... Bromsarna är trasiga!
- Jag hörde det. - Nej, de är trasiga på riktigt!
Var det inte en dikt?
Bromsa!
Det står en hel folkhop därframme! Kör rakt fram!
Vi har inga bromsar! Ur vägen! Ur vägen!
LIVET ÄR UNDERBART
Gå härifrån! Annars är vi inte framme förrän i morgon bitti.
- Jag hittade skruven! - Tack.
- Kan jag göra nåt mer? - Lämna mig i fred i tio minuter.
Tyst, annars kommer vi inte fram förrän midnatt.
- Vill du ha skruven? - Nej, jag vill bli lämnad i fred.
- Ska jag leta efter skruven? - Nej, lämna mig i fred.
Jag går och tvättar händerna.
Hej, vackra flicka! Hur står det till?
- Har din mamma ställt ut alla saker? - Nej, värdinnan.
Det ser ut som en marknad. Vad fint!
Vad kostar det? Hur gammal är du? Var är din mamma?
- Vad heter du? - Eleonora.
- Angenämt. Prins Guido... - Prins...?
Jag är prins. Allt det här är mitt. Det är prinsens prinsdöme.
Jag ska döpa det här stället till Addis Abeba.
Bort med kor och höns - hit med kameler och strutsar!
Och några flodhästar! Nu ska jag träffa en prinsessa.
- När då? - Nu.
God morgon, prinsessa!
- Jag kunde ha dött. Gjorde jag er illa? - Inte ett dugg.
- Lämnar ni alltid huset så där? - Jag blev stucken av en geting.
Stucken? Tillåt mig. Var still, prinsessa!
Getinggift är farligt, det måste ut. Ligg ner, det här tar en stund.
Det räcker, tack.
- Har ni några fler stick? - Nej.
Vilket ställe! Duvorna flyger och kvinnor faller från skyn.
Han vill ta hit kameler och strutsar. Han är prins!
Just det! Prins Guido till er tjänst, prinsessa.
Jag kommer! Adjö, då.
- Hur ska jag kunna tacka er? - Det var så lite.
Ge mig några ägg, så kan jag laga omelett till min väpnare.
- Ta så många ni vill. - Tack!
Jag tar två... sex. Nu kan jag laga en fin omelett.
Hej då, Eleonora! - Er ödmjuke tjänare, prinsessa.
Adjö!
Nu kommer jag, Nuvolari! I kväll blir det omelett.
Hit med strutsar och kameler!
- Var ligger huset? - Sväng vänster, vi är nästan framme.
- Sover din farbror hos oss? - Nej då, han bor på hotellet.
Vi får låna huset, han har det som lager. Där är det!
Där är min farbrors häst, hans vagn och hans hus, och inuti är min farbror.
Nu är vi här, farbror!
Bilen gick sönder.
Farbror!
- Barbarer... - Vilka var det?
- Varför ropade du inte på hjälp? - Tystnad låter högre.
- Är du poeten? - Ferruccio. Jag är tapetserare också.
Det här gamla lagret är fullt av kuriosa - en gammal passion...
- ...som också är en kuriositet. - Vad är alla saker till?
Stanna så länge ni vill. Det är inte lätt att vara servitör.
Här är sängen. Garibaldi lär ha sovit i den.
"Inget är mer nödvändigt än överflödet."
Rådhuset ligger på Via Sestani, gå dit i morgon.
Badrummet, utrustat med herr Bidés uppfinning.
Några böcker, bl.a. "Petrarcas liv".
Köket... Det här är en velociped, vanligen kallad cykel.
Jag måste tillbaka till hotellet. Tappa inte bort nyckeln.
Så glad jag är att se dig. - Jag kommer, Robin Hood!
Vilken farbror!
Titta på det här! Vad var det jag sa?
Vi är i en stad, vi kan göra vad vi vill. Vi är helt fria!
Vill du släppa loss? Vill du skrika? Skrik!
Är du galen? Vi är i stan, du kan inte göra som på landet.
Du har skrikit oavbrutet i tre timmar.
Maria! Nyckeln!
Där ser du. Kom nu.
Om du tänkte mindre på poesi, skulle du göra din pappa glad...
- ...och tjäna mer pengar än han. - Jag säger detsamma!
Du måste slå dig till ro. Vilken fin hatt!
- Hur ser jag ut? - Bra, men den är min.
- När börjar jag arbeta? - Du är redan sen. Nu!
Bär ut stolen i verkstaden.
Den där. Och var försiktig!
Jag går till rådhuset. Adjö.
Uppför dig nu, för det är hårda tider. Väldigt hårda.
Hårda? Varför då? Vad har ni för politiska åsikter?
Benito! Adolfo! Uppför er!
Hur sa?
Jag sa bara... Hur står det till? Då ska väl jag gå...
Försiktigt, du gör sönder benen!
- Adjö! - Adj...
Han norpade hatten i alla fall. Men jag får tag i honom.
Benito! Du får en hurril.
Jag vill ansöka om att öppna en bokhandel.
- Tar det lång tid? - Flera år.
Då är det bäst att sätta i gång.
Avdelningschefen måste skriva under er ansökan.
Under tiden...
Nu höll jag på att hamna i smeten! Äggen hade jag glömt.
- Jag, Guido Orefice, ansöker om... - Han kan inte skriva under nu.
- Vad står på? - Jag behöver er signatur.
- Vad står på, fröken? - Jag sa åt honom.
- Det är bara en underskrift. - Ni får be min ersättare.
- Jag behöver bara en underskrift. - Vi stänger klockan ett.
- Hon är tio i ett. - Gör en anmälan.
Vilken otrevlig typ. Han hade bara behövt skriva under.
Nu måste jag vänta på ersättaren. Jag gör en anmälan!
Jag, Guido Orefice...
Vilken smäll!
Gjorde ni er illa? Låt mig hjälpa er. Det var inte meningen.
Rör mig inte! Jag gör det själv.
Bokhandeln kan ni glömma, min bäste herre.
Nej! Äggen ligger i...
Din usling, jag ska döda dig!
Min cykel!
Ur vägen! Ur vägen!
God morgon, prinsessa!
Undrar om vi nånsin kommer att träffas stående.
Ursäkta, men jag måste rusa. Adjö, prinsessa!
- Kyckling... - Enkelt.
Den serveras med ryggen ned. "Skär ni upp den?" "Självklart."
Jag håller fast med kniven under vingen och drar av benet.
Jag skär längs bröstbenet, bort med vingar och skinn...
- Hummer. - Jättelätt!
Hummer... Jag sticker vingen under benet, bort med benet.
Jag drar bort hummern... Hummer är ett skaldjur.
Jag tar bort skalet från skaldjuret.
Bort med skalet och antennerna. Antennerna äter man ju inte.
Bort med antennerna, bort med hummern... Då är det inget kvar.
Hummern är slut, men kycklingen är utsökt.
- Jag minns inte hummer. - Den serveras som den är!
Det är för lätt, det var därför jag inte kom ihåg det.
Uppförande! Väntställning.
"Kyparen!" "Ja?" Gå tillbaka. Väntställning...
"Kyparen!" "Ja?" Gå tillbaka. "Kyparen!" "Ja?" Gå tillbaka.
Gå tillbaka... Varför ropar alla på mig? Det finns väl andra kypare?
Bugning! Jättelätt. Bugning, alltså...
Man bugar djupare, så här.
45 grader... Som champagneflaskan.
45 grader, till och med 50, 55...
90 grader, rät vinkel. Hur djupt ska jag buga? 180 grader?
Tänk på hur solrosen bugar mot solen.
Om de bugar för djupt, betyder det att de är döda.
Du är servitör, inte slav.
Att tjäna är den högsta konsten, Gud är den främste tjänaren.
Gud tjänar människan, men han är ingen slav.
- Det fanns ingen knapp. - Det ska det inte göra, dummer.
- Pappa måste få tillbaka bilen. - Lämna tillbaka den om en månad.
Nej, jag måste lämna tillbaka den snart. Vet du varför?
Varför?
- Ferruccio! - Vad är det? Vad är klockan?
- Sov du? - Det är klart att jag gjorde.
Du ställde en fråga, vände på dig och somnade. Hur gjorde du?
- Schopenhauer. - Vem är det?
Han säger att om man har viljestyrka, klarar man allt. "Jag är vad jag vill."
Nu vill jag vara nån som sover, så jag tänker: "Jag sover, jag sover..."
Otroligt! Vad lätt, jag vill pröva.
Jag sover, jag sover...
Rör inte händerna som en trollkarl. Man ska tänka.
Det här är allvarliga saker som tar tid. Vi talar mer i morgon.
Fantastiskt...
Vakna, vakna, vakna, vakna...
- Vakna, vakna... - Vad sysslar du med?
- Det fungerar! - Vadå?
Schopenhauer. Jag sa: "Vakna!", och då vaknade du.
Vilken fantastisk teori.
Du skrek i mitt öra, det var därför jag vaknade.
- Ska jag tala tystare? - Du ska inte säga nånting.
Det är nåt djupt, du ska bara tänka det.
- Varför har du så bråttom? - Vi är sena.
Maria, nyckeln!
Hon slänger ner nyckeln varje dag.
Där är den vackra lärarinnan. Jag har drömt om henne.
Kom, så presenterar jag er. Jäklar!
- Vad är det? - Rör dig inte.
Det är den där idioten som fick äggen på sig.
- Han vill döda mig. Vad gör han? - Han står och pratar.
- Vad säger han? - Det vet jag inte.
- Vad gör han? - Säger adjö.
Han har likadan bil som jag!
Stå stilla! Om han ser mig, dödar han mig.
Stå still, Ferruccio. Stilla, stilla...
- God morgon, prinsessa! - Jösses!
Är det ni? Hur bär ni er åt?
Det här är prinsessan som föll från skyn.
Var det han som sög ut giftet ur ditt lår?
Vi träffas alltid så här, ni dyker bara upp.
Vi kan ju stämma träff. I kväll klockan åtta?
- Nej, det är bättre så här. - Kom, du kommer för sent.
- Hoppas att vi stöter på varann igen. - Adjö, prinsessa!
Såg du? Visst är hon vacker. Hon tycker om när jag dyker upp.
Det är inte sant!
- Mörker. - Ni är ett geni.
Ju mer det finns, desto mindre ser man, mörker. Underbart.
Hittade doktorn på den?
Men du löste den på fem minuter - mig tog det åtta dagar. Mörker...
Varsågod, lax, sallad och ett glas vitt vin.
- Lyssna på den här, Guido. - Tillåter ni? Det är min tur.
Min far lärde mig den.
Snövit och de sju dvärgarna...
Lös gåtan på den tid det tar för mig att ge er svaret.
Det låter raffinerat... Jag vill lösa den genast.
- Ät först. - Jag vill inte äta så här sent.
Sallad, lax och vin är lättsmält.
"Snövit och de sju dvärgarna..."
- Guido! Är köket stängt? - Alla har gått hem. Hurså?
En herre från ministeriet i Rom vill äta.
- Köket är stängt. - Synd. Han hade gett bra dricks.
Köket är öppet.
Varsågod och kom in.
- Ska doktorn verkligen inte äta nåt? - Nej.
- Det är sju dvärgar... - God afton.
Jag vet att köket är stängt, men kanske nåt kallskuret?
- Allt är utsökt. Vad önskas? - Nåt lätt.
Då har vi kött - en rejäl biff, lamm, njure, fet panerad lever...
- Eller fisk. - Fisk!
Då har vi jättefet piggvar...
...ål fylld med fet korv, marinerad i Grand Marnier, eller mager lax.
- Lax, tack. - Tillbehör?
- Tillbehör också? - Naturligtvis.
Vi har jättefritterad svamp, smörpotatis i smör och gräddsås.
Finns det möjligen sallad? Annars får det vara.
En sallad? Så synd, den jättefritterade svampen är utsökt.
Alltså, en lätt sallad, lax och ett glas vitt vin.
- Perfekt! Så snabbt som möjligt. - Jag gör mitt bästa.
Varsågod.
Lös gåtan på den tid det tar mig att ge er svaret... Inte sant?
- Snövit och de sju dvärgarna. - God natt!
God natt, geni! Snövit...
Snövit...? Är han full, eller?
Det är en gåta, sju minuter. Det är gåtans lösning.
Dvärgarna är sju, och de är små miniatyrer - sju minuter.
Doktor Lessing är läkare och mycket seriös
men han är besatt av gåtor, han kan knappt sova.
Jag förstår. Säg mig, Francesco Petrarcaskolan...
Lågstadiet? En vän till mig arbetar där. Den ligger i närheten.
Bra, då får jag sova en halvtimme extra.
- Ska ni vara på skolan i morgon bitti? - De väntar mig kl. 08.30.
Var tysta och hör upp, barn!
Snart kommer inspektören från Rom. Uppför er ordentligt.
Lyssna noga på vad han säger och var tysta.
Han ska berätta nåt viktigt om vårt fosterland.
- Inspektören är här! - Redan? Han är tidig.
Sätt dig, Roberto!
Stå upp!
God morgon, prinsessa!
God morgon, herr inspektör. Det är jag som är rektor.
Det här är lärarna.
Alltså... hur...
- Hur länge har ni undervisat? - I 16 år.
Följer ni skolprogrammet som utfärdats av ministeriet?
Har ni läst skriften om barnhygien jag skickade?
Självklart...
Vad gör ni på söndag?
Det är Santa Maria-dagen. Vad gör ni då?
Jag ska gå på teater.
- Vad ska ni se? - Offenbach.
Just det, de spelar Offenbach. Det var så sant...
Då så...
- Adjö, då. Jag kom bara för att... - Vi vet.
Som ni vet har inspektören kommit för att tala om rasmanifestet
som skrivits under av Italiens främsta vetenskapsmän.
Han ska, och vi är djupt hedrade
demonstrera att vår ras är överlägsen - bäst av alla.
Sitt ned!
Varsågod, herr inspektör.
- Vår ras... - ...är överlägsen.
Vår ras är överlägsen. Jag har just kommit hit från Rom
för att berätta för er barn, så att ni vet, att vår ras är överlägsen.
Jag har blivit utvald av rasistiska italienska vetenskapsmän
för att demonstrera hur överlägsen vår ras är.
Varför tror ni att de valde mig, barn?
Behöver jag säga det?
Var skulle man kunna hitta nån som är stiligare än jag?
Jag förstår er tystnad. Jag är urtypen för den överlägsna rasen, ren arier.
Vi börjar med nåt som inte är så märkvärdigt, örat.
Betrakta det här örats perfektion.
Vänster öra, som avslutas med en svängande liten bjällra.
Titta! Rörligt brosk. Böjligt!
Visa mig ett par vackrare öron, så går jag.
Fransmännen drömmer om såna här öron.
Raser är ett faktum, barn.
Men nu ska jag visa er nånting annat. Pass på!
- Sa han inspektör? - Inspektör!
- Från Rom? - Från Rom.
Naveln!
Titta, vilken fin navel! Vilken knut! Men den går inte att knyta upp.
Rasistforskarna försökte, med det gick inte.
Det här är den italienska naveln - den tillhör vår ras.
Titta, vilka muskler! Ceps, biceps, triceps!
Vilken skönhet! Se på den här höften.
Bara se, vilka rörelser, mitt herrskap!
Nu måste jag säga adjö, för jag har ett viktigt möte.
Jag gör min ariska sorti och bjuder er farväl. Naveln!
Vi ses i Venedig, prinsessa.
Jag hör bara på det här örat.
Se på mig, prinsessa. Här är jag.
Se på mig, prinsessa. Se på mig.
Se på mig!
Vänd dig om, prinsessa!
Vänd dig om, vänd dig om, vänd dig om...
Vänd dig om, prinsessa!
- Ska vi köpa glass? - Ja, men det måste gå fort.
Vi är bjudna på middag hos prefekten klockan åtta.
- Hos vem? - Prefekten.
Gud, låt det inte vara sant! Ännu en middag hos prefekten.
- Din mor kommer också. - Bingo!
Vi äter middag ensamma, så kan vi dricka kaffe hos prefekten.
- Jag följer inte med! - Jag förstår.
Jag säger att vi inte kommer. Vi äter ensamma.
- God afton, Rodolfo! - God afton, prefekten.
- Då ses vi hos mig klockan åtta. - Vi ska vara punktliga.
Var är hon? Ser du henne? Hon måste vara här.
God afton. - Kom inte för sent i morgon.
Tog du ut sakerna ur bilen?
De är av siden - förstör dem inte!
- Vilken fantastisk föreställning. - Underbar!
- Är det här en av era gardiner? - Nej, det måste vara min kollegas...
Han tog min hatt igen!
- Skynda dig! - Det regnar.
- Kan du inte hämta bilen? - Den står ju runt hörnet.
Vänta här. Jag kör fram och tutar på dig.
Ge mig nyckeln!
Inte till huset, till bilen. Skynda dig!
Bilnyckeln? Är du galen?
Uppehåll honom, han med äggen, du vet. Vi ses i kväll.
Men bilen är full av... Kör försiktigt!
Du kunde ha hämtat mig med paraplyet. Drummel!
Se, så jag ser ut! Och middag hos prefekten gör mig nervös.
Nu har jag fått hicka.
Det får jag alltid när jag måste göra nåt jag inte vill.
Det krävs så lite för att göra mig glad. En chokladglass, kanske två.
En promenad där vad som helst kan hända, men du...
God dag, prinsessa!
- Otroligt... Ni måste förklara. - Nej! Ni måste förklara.
Jag stannar under ett tak, och ni faller rakt i min famn.
Jag faller av cykeln rakt i er famn.
Jag inspekterar skolan, och där är ni igen.
Ni dyker upp i mina drömmar. Lämna mig i fred!
Ni måste vara helt betagen i mig. Det är ju i och för sig inte så konstigt...
Jag ger upp, ni vinner.
Vart ska vi åka? Tycker ni om havet?
Ja, men de väntar på mig vid teatern.
- Vad står på? - Kan ni sätta på vindrutetorkaren?
- Bromsa! - Var inte rädd, håll i mig!
Den gick sönder!
- När lärde ni er att köra? - För tio minuter sen.
- Suffletten går inte att stänga. - Dörren går inte att öppna.
Vi sitter fast. Jag ska få ut oss. Det viktigaste är att ni inte blir blöt.
Håll den här över huvudet.
Så där, jag ordnar det här...
Kom, prinsessa.
Så där ja, kom.
Det är en stor pöl, ni blir blöt om fötterna. Vänta här.
- Var är vi? - Vi har redan varit här.
- När då? - Minns ni inte det?
Den där kvällen när det regnade och jag gjorde ett paraply av en kudde.
Jag tog ratten på axeln, tog några valssteg
och när jag stannade framför er kysste ni mig.
Prinsessa, er bak sticker ut.
Det beror på vem det är. Min pappa var sån.
Han kunde få mig att göra vad som helst.
Han visste precis hur han skulle handskas med mig
och jag sa alltid, alltid ja.
Så alla skatter ni gömmer, den här skattkistan...
Den går alltså att öppna?
Det är lättare än ni tror, bara man har rätt nyckel.
- Och var finns den? - Himlen vet. Det klarnar upp.
Sa ni att nyckeln som får er att säga ja kommer från himlen?
- Ja. - Jag gör ett försök.
Om Madonnan kastar ned den... Man vet aldrig.
Maria, nyckeln!
Är det den?
- Måste ni hem? Ska vi köpa glass? - Inte nu.
- När då? - Jag vet inte.
Ska vi låta himlen bestämma?
Besvära inte Madonnan för en glass.
Det är viktigt. Vi kan inte bestämma oss, vi måste fråga Henne.
Maria! Skicka nån som talar om när vi ska äta glass.
Sju minuter.
- Det här är mitt hus. - Jag undrade vem som bodde här.
Jag vill öppna bokhandel mitt emot, då kan vi ses varje dag.
Adjö, då. Ni har varit så snäll, nu ska jag ta ett bad.
- Jag glömde berätta en sak... - Ja...?
Ni anar inte hur gärna jag vill älska med er.
Jag säger det inte till nån - särskilt inte er.
- Jag säger det bara under tortyr. - Vad då?
Att jag vill älska med er. Inte en gång, många gånger.
Men jag vore galen om jag sa till er att jag vill älska med er resten av livet.
Spring, annars blir ni blöt. Det börjar regna igen.
- Ni är genomblöt. - Kostymen gör inget.
Det är hatten som stör mig, men var skulle jag hitta en torr hatt?
Hur gjorde man? Det var enkelt.
Maria! Skicka nån som ger min vän en torr hatt.
God natt, prinsessa. Adjö.
- Var är toaletten? - Rakt fram till vänster.
Om du inte stiger upp så svär jag vid din fars minne
att aldrig mer tala med dig.
Jag räknar till tre. Om du inte går upp så tvingar jag dig.
Ett...
...två...
...tre.
Vet du vem som ska gifta sig? Har jag inte sagt det?
Idioten med äggen!
- Vem ska han gifta sig med? - Vet inte, men hon har inte dykt upp.
Guido! Jag har letat överallt.
Din farbror... Det har hänt nåt.
Följ med mig. Hästen!
Är det din häst, farbror?
Vad har de skrivit?
"Achtung! Judisk häst."
Barbarer, vandaler... Det är sorgligt. "Judisk häst."
Seså, de gjorde det bara för att...
Nej, de gjorde det inte bara för att.
Vänj dig, de kommer att ge sig på dig också.
Vad skulle de kunna göra?
Klä av mig, måla mig gul och skriva: "Achtung - judisk kypare"?
Jag visste inte att hästen var jude. Kom nu, jag tvättar honom i morgon.
Titta där!
Dora!
Jag ska överraska henne.
Kom, jag vill presentera dig för Fido Giovanardi.
Guido!
Doktor Lessing! Vart ska ni ta vägen?
Brådskande telegram. Jag reser genast till Berlin.
- Vad är det för blommor? - Till er avresa.
Jag tar en.
Till min fru, Guidos blomma.
Jag har haft så trevligt med er.
Ni är den mest påhittige kypare jag nånsin träffat.
Tack, doktorn. Ni är den mest kultiverade gäst jag har serverat.
- Adjö, doktor Lessing. - Förresten...
Om du säger mitt namn...
...så försvinner jag. Vem är jag?
Om du säger mitt namn, försvinner jag.
Vad sa han?
Tystnaden! Underbart.
Säg mitt namn och jag försvinner, tystnaden.
Det är inte i Berlin, det är på landsbygden. Tänk er!
I tredje klass. Jag minns frågan, för jag blev skakad.
En galning kostar staten 4 mark om dagen.
En krympling kostar 4,50, en epileptiker 3,50.
Det blir i medeltal 4 mark om dagen och det finns 300 000 patienter.
Vad sparar staten, om de elimineras?
Det är inte möjligt!
Det var precis min reaktion. En 7-åring kan inte räkna ut nåt sånt.
Det är komplicerat.
Proportioner, procent... Sånt lär vi ut först i högstadiet.
Det räcker med att kunna multiplicera. Var det 300 000 krymplingar?
300 000 gånger 4. Dödar man alla, sparar man 1,2 miljoner om dagen.
Bravo! Men du är vuxen.
I Tyskland lär man 7-åringar det. Det är verkligen en ras för sig.
"God morgon, prinsessa!"
- Vad sa du? - Det står så på tårtan.
Dora! Varför står du bara här? Kom nu, så dansar vi.
Vid det här laget vet ni allt, och ni har vetat det i flera år.
Dora och jag föddes på samma gata...
...gick i skolan tillsammans och umgicks med samma människor.
Dora är kvinnan i mitt liv, och jag är mannen i hennes liv.
Vi gifter oss innan året är slut.
Den 9 april är alla bjudna till kyrkan i Santa Maria del Pellegrino
och då ska vi festa till gryningen, och vara lika lyckliga som vi är nu.
- Vad hände? - Ingenting.
- Hur mår du? - Bra. Vem ställde stolen här?
- Hur mår du, Guido? - Bra, bra.
Jag är ledsen. Jag menar...
Hur mår Guicciardini? Gå tillbaka till henne.
Gå, bara. Jag ordnar det här.
Guido... Hur mår du?
Bra. Varför frågar alla det, är det nåt som är på tok?
Nej, inte alls, men, men...
Gå ut i köket.
Guido!
Köket...
De har flyttat allt i kväll. Se bara var de har lagt köket.
Tittut! Gissa vem det är.
- Det är jag! Är du trög? - Bruno!
Fröken... Äntligen träffas vi.
Han har aldrig presenterat oss. Du vågade inte, va?
Nu behöver du inte gå på bordell mer.
Jag ber om ursäkt i fall jag störde. - Din sluge gamle räv!
Vilken käck ung man.
Ingen fara, det här ordnar jag.
Jag ber om ursäkt.
Prinsessa... Är ni också här?
Ta mig härifrån.
Mina damer och herrar... En överraskning från Grand Hotel.
Den etiopiska tårtan!
Tack! Musik, maestro!
- Lyckönskningar. - Tack.
- Varsågod, prinsessa. - Ni...
Fort, prinsessa.
Det är ju...
Det är idioten med äggen!
Dora! Dora!
Ferruccio... Det är han som har husnyckeln. Jäklar!
Ståltråd! Det kan jag öppna med. Där...
Jag är otrolig med ståltråd. Jag gjorde leksaker av det som liten.
Giosué!
Giosué! Skynda dig, annars kommer mamma försent.
- Jag har tappat bort stridsvagnen. - Vi hittar den.
- Var har du lagt den? - Den står i trappan.
Håll i cykeln, så hämtar jag stridsvagnen.
Här får du. Nu åker vi.
- Kör, pappa! - Kör försiktigt!
Du kommer försent.
- Titta, en häst! - En häst!
Sluta plinga med ringklockan!
- Det är inte jag, det är Giosué. - Stanna, jag vill kliva av.
- Framme! - Vi ses i kväll.
- Hej då, mamma. - Hej då, Dora.
Kör fort, pappa!
Ett, två, tre!
Kan vi köpa den här till mamma? Den kostar 15 lire.
Det är nog en konstgjord tårta, som din stridsvagn.
"Tillträde förbjudet för judar och hundar."
Kom, Giosué!
Varför får inte hundar och judar komma in?
De vill inte ha in judar och hundar. Folk gör som de vill.
I järnaffären
släpper de inte in spanjorer och hästar.
Jag var på apoteket med en kines som har en känguru.
Jag frågade i fall vi fick komma in. "Inga kineser och kängurur", sa de.
- Vi släpper ju in alla i bokhandeln. - I morgon skriver vi nåt.
- Ogillar du nåt? - Spindlar.
Jag tycker inte om goter. I morgon skriver vi: "inga spindlar och goter."
Goter är så jobbiga.
- God morgon. - Halva priset på allt!
- Guido Orefice? - Det är jag.
- Följ med mig till prefekturen. - Nu igen?
Han har redan varit där.
Vad ska det vara bra för?
- Är den där herrn med er? - Ja. Kom nu.
- Jag följer också med. - Stanna här, det går fort.
Ta väl hand om kunderna, Giosué.
Jag kommer strax tillbaka.
God dag...
God dag.
- Jag tar den här. - 5 lire.
- Nej, det står 10 lire. - Det är halva priset.
Ge det här till mamma och säg att det är från mormor.
Jag har aldrig träffat min mormor.
- Skulle du vilja det? - Ja.
- Du får träffa henne i morgon. - I morgon?
I morgon fyller du år, och då ska du få en fin present av din mormor.
- En ny stridsvagn? - Nej, det blir en överraskning.
Ge brevet till din mamma. Hej då, Giosué.
Du glömde växeln, mormor.
- När kommer du? - Om en timme, jag ska förbi hotellet.
- Vad sa mormor? - Att hon kommer i morgon.
Det var på tiden.
- Du måste bada. - Jag vill inte bada.
Jag badade i fredags.
- Byt skjorta. - Jag bytte i torsdags.
- Glöm inte blommorna. - De är där ute, jag hämtar dem.
- Jag vill följa med. - Nej, du ska bada.
- Jag vill inte, jag vill inte! - Skynda dig, jag ska hämta mormor.
- Var vill du ha blommorna? - Lägg dem där.
Jag badade i fredags.
- Vet du var Giosué är? - Han måste vara där inne.
Kan du röja upp lite? Och visa mig blommorna, de är så vackra.
Vill du se blommorna? Då tar jag hit dem.
Blommor, kom hit! Kom hit, skåp!
Schopenhauer, viljestyrka... Jag vill att skåpet ska komma hit.
Stanna, skåp!
Det var ett smutsigt skåp.
God morgon, prinsessa!
- Kan han redan läsa och skriva? - Ja, sen ett år.
- Här är det. Jag hjälper dig ned. - Jag klarar det själv.
Vad är det, Dora?
- Är vi framme? - Nej, det är en tågövergång.
- Kan du säga vart vi ska nu? - Vad menar du?
Du har frågat det tusen gånger. Vi ska till... Vad heter det?
- Vi är på väg till... - Vart är vi på väg?
Det är ju din födelsedag i dag.
Du har sagt att du vill ut och resa. Jag har planerat det här i månader.
Vet du vart vi ska? Jag får inte säga det för mamma, hon blir vansinnig.
Jag blir så full i skratt. Min pappa gjorde samma sak när jag var liten.
Det var så... Gud, vad det var roligt!
Jag säger ingenting, du får se det med egna ögon.
Det är en överraskning. Jag blir så full i skratt.
- Pappa, jag är trött. - Sov lite.
Farbror... Vart är vi på väg? Vart för de oss?
Vad är klockan? Det går exakt på minuten. Vilken organisation!
- Du har aldrig åkt tåg, va? - Nej, är det fint?
Inuti är allt av trä och alla står upp, inte ett säte.
- Finns det inga säten? - På tåget? Klart att det inte gör!
Alla står upp tätt packade.
Ser du kön? Vi hade tur som fick de sista biljetterna.
Skynda på, farbror Eliseo. Jag vill inte att de säger: "Det är fullt, åk hem."
Vänta, vi har reserverat! Lämna plats åt oss.
Titta, vilken kö! Kom nu, Giosué.
Vi har reserverat plats.
Tackar!
- Kan jag hjälpa er? - Det har skett ett misstag.
- Vad då? - Min man och min son är på tåget.
- Vad heter er man? - Orefice, Guido.
Orefice Guido...
Giosué Orefice och Eliseo Orefice är också ombord på tåget.
- Det har inte skett nåt misstag. - Jag vill också kliva på tåget.
- Vi är klara. - Skicka i väg det.
Åk hem, frun.
Jag vill kliva på tåget.
Låt mig kliva på tåget!
- Mamma är här! - Dora...!
De stannade tåget för att låta mamma kliva på.
Dora!
- Här är jag. - Han är trött.
Har du sett vilket ställe? Är du trött?
- Jag tyckte inte om tåget. - Inte jag heller, vi tar bussen hem.
Vi tänker ta bussen tillbaka, den med säten!
- Jag sa åt dem. - Det är bättre.
Ser du, så välorganiserat det är.
Har du sett vilken kö? Alla som är utanför köar för att komma in.
- Vilken lek är det här? - Just det! Det här är leken där man...
Det är leken... Alla tävlar mot varandra.
Allt är förberett. Männen här och kvinnorna där.
Soldaterna ger oss schemat, och det är ingen lätt lek.
Om nån begår ett misstag, skickas de hem, så var försiktig.
Men om man vinner, får man första pris.
- Vad är det för pris? - Första pris, sa jag ju.
- Det är en stridsvagn. - Det har jag redan.
- En riktig stridsvagn, helt ny! - Nähä...!
Jo! Jag ville inte berätta det.
- Vart ska farbror Eliseo? - Han ska vara i ett annat lag.
Hej då, farbror!
En stridsvagn...
Vad var det jag sa? Fantastiskt!
Vilket ställe!
Skynda dig, så ingen tar våra platser. Två enkelsängar!
Ursäkta, ursäkta...
Där är det! Här är det.
Vi sover här, vi får tränga ihop oss.
Det är jättefult här och det luktar. Jag vill till mamma.
- Jag är hungrig. - Vi ska äta.
Och de är elaka, de skriker.
Det är för att alla vill ha första pris. De måste vara hårda.
- Får jag träffa mamma? - När leken är slut.
- Och när är den slut? - Man måste få ihop 1 000 poäng.
Då vinner man en riktig stridsvagn.
- Jag tror dig inte. Får vi mellanmål? - Mellanmål...?
- Du får fråga nån. Titta, där är... - Bartolomeo.
Får jag fråga en sak? Har han som delar ut syltsmörgåsar varit här?
Himlar! Vi har precis missat honom.
Men han kommer tillbaka, eller hur? - Han kommer tillbaka.
- Vad sa han? - Han frågade i fall nån talar tyska.
- Kan du tyska? - Nej.
Nu börjar leken.
Den som först får ihop 1 000 poäng vinner en riktig stridsvagn.
Lyckans ost.
Ställningen ropas ut i högtalaren varje dag.
Den som ligger sist får ett märke där det står "åsna" på ryggen.
Vi spelar elaka killar som skriker. Den som blir rädd mister poäng.
I tre fall mister man alla sina poäng.
För det första, om man börjar gråta.
För det andra, om man vill till mamma
och för det tredje, om man ber om mellanmål. Glöm det!
Hunger kan få en att förlora poäng. I går förlorade jag 40 poäng
för att jag absolut ville ha en syltsmörgås.
Med aprikossylt...
Han, jordgubbssylt.
Be inte om slickepinnar, ni får inga. Vi äter upp allihop!
Jag åt 20 stycken i går.
Vilken magknip.
Men de var goda... Ska ni veta.
Jag leker kurragömma, så jag måste gå annars blir jag tagen.
Fråga inte mig - fråga Bartolomeo. Och tala om vad han sa.
- 1 000 poäng! - Jag sa ju att det blir roligt.
De måste vara galna! Den här väger 100 kg och det är 3 000 grader varmt.
- Jag orkar inte mer, Vittorino! - Efter en enda?
- Ska vi flytta fler? - Vi måste hålla på till i kväll.
- Bartolomeo! Vart för de dig? - Till sjukhuset, jag har skadat armen.
Vi kommer att dö här! Jag orkar inte mer
jag ställer ned den. Vad kan de göra?
De dödar dig.
Vart ska den här? Herregud, jag klarar det aldrig!
Det är 10 000 grader härinne.
Pappa! Pappa!
Titta! Har du sett? Visst är den fin.
Jag har skrivit in oss.
När jag skrev in mig, var domaren där. Han sa:
"Ni och er son står inte på listan, ni har inte betalt anmälningsavgiften."
Han sa att vi kunde åka hem. Då sa jag:
"Åk hem själv, jag och Giosué har anmält oss."
"Ge mig mitt nummer!" Så jag fick ett. Fint, va?
För säkerhets skull satte de ett här också.
Se, vilket fint ställe pappa har tagit med dig till.
- Har du lekt med de andra barnen? - Ja, men de kan inte reglerna.
De vet inget om stridsvagnen och att man ska samla poäng.
Gick du på det? De sluga små rävarna vill vinna över dig.
Som om det inte skulle finnas nån stridsvagn....
- Hur många poäng fick du i dag? - 50.
Eller 48, de drog bort två poäng
för att jag trillade när jag hoppade hage.
Det var så roligt! Jag höll på att dö av skratt, så roligt var det!
Jag längtar till i morgon.
Hoppa hage, dragkamp, ringlekar...
Allt möjligt, jag minns inte allt. Till slut sa jag: "Sluta, jag är trött."
- Säg mig... Har du ätit nåt? - Ja, men jag bad inte om mellanmål.
Bra! Då har du fått ihop 12 poäng.
Jag har 48, du har 12, det blir 60.
Det här får man när man har 60 poäng.
En bit bröd utan sylt. Här får du.
- Är 60 poäng mycket? - Skojar du?
60 poäng är jättemycket.
Titta vem som kommer! Bartolomeo.
- Hur gick det? - Inget vidare. 20 stycken...
- Vi har fler poäng än han. - Säg inget. Vi leder.
Inte gummor och barn, har jag sagt! Gå in, du får inte arbeta.
Gå ner, ni andra.
Sätt fart, flickor! Den här vägen.
Hon är ny. Hon lär sig fort.
Hon i dörren verkade snäll i början, men hon är värst av alla.
Gamla och barn slipper i alla fall arbeta.
Det är bara för att de dödar dem!
Endera dagen säger de åt dem att de ska duscha.
Sanningen är att de duschar dem i gaskammaren.
Hur ska jag klara det här? Vittorino!
Var får de alla städ ifrån?
Pappa, pappa!
Giosué! Vad gör du här? Du får inte vara här.
Gå härifrån! Varför är du inte med de andra barnen?
De sa att alla barn ska duscha, och jag vill inte.
- Gå och duscha! - Nej!
- Jo! - Jag gör det inte.
- Gå och duscha. - Vad gör ni?
Vi håller på att bygga... stridsvagnen.
Vi bygger stridsvagnen. Vi har inte kommit längre än till banden.
- Du får inte vara här. Gå och duscha. - Jag vill inte, jag vill inte!
Det ska jag säga till mamma. Du förlorar 10 poäng.
Göm dig, så kommer jag när jag är klar.
Se till att ingen ser dig. Vad roligt!
Allting! Ta av er alla kläder och häng upp dem.
Ni får tillbaka dem efter duschen. Framåt!
Kom ihåg ert nummer, så att ni får tillbaka era kläder.
Kvinnor och barn tillsammans.
Gjorde ni er illa?
Tack, Bartolomeo. Du måste gömma dig här hela dagarna.
Ser de dig, blir vi diskvalificerade.
- Vad ska jag göra? - Du ska gömma dig här hela dagen.
Ingen får se dig, särskilt inte de elaka farbröderna som skriker.
Göm dig! Det här är den svåraste biten.
Klarar vi det här, är stridsvagnen vår. Man får 120 poäng om dagen.
Jag gömmer dig, du är försvunnen. Ingen har sett dig. Var är han?
Förstått? Giosué?
Jag såg dig!
Är det nån här? Stör jag?
Giosué, kom hit!
Kom! Snabbt som blixten.
God morgon, prinsessa! Jag drömde om dig hela natten.
Vi var på bio, och du hade på dig den rosa dräkten som jag tycker om.
Du är det enda jag tänker på, prinsessa. Och nu...
Mamma! Pappa kör mig i skottkärran, men han kan inte köra.
Han är så rolig. Vi leder! Hur många poäng har vi?
Spring! De elaka farbröderna kommer.
- Vart? - Hitåt. Kom, Giosué!
- Är de torra? - Ja, de är torra.
Här, klä på dig.
Vad har hänt med Vittorino, Alfonso och de andra?
De klarade sig inte.
Om du säger mitt namn så finns jag inte längre. Tystnaden.
Grand Hotel...
Guido.
Guido! Jag började bli rädd. Vad har hänt?
De är tokiga.
Kaptenen som undersöker oss är en vän till mig från Grand Hotel.
De ska ha middag för officerarna och deras fruar
och han frågade om jag ville servera.
Han kanske vill hjälpa mig härifrån.
Giosué...
Har du sett till Giosué? Vad då "nej"?
- Vad gör du där? Kom ut. - Nej.
Kom ut, sa jag!
Kom nu. Titta, du är ju alldeles smutsig.
- Var har du varit? - Jag avslutade ett parti kort.
De gör knappar och tvål av oss.
- Vad är det du säger? - De bränner upp oss i ugnen.
Vem har sagt det?
En farbror grät. Han sa att de skulle göra knappar och tvål av oss.
Giosué... Gick du på det? En gång till?
Jag trodde att du var en smart liten pojk.
Knappar och tvål av människor? Det skulle allt se ut, det!
Trodde du på det?
Tänk dig... I morgon bitti tvättar jag händerna med Bartolomeo
och knäpper mig med Francesco.
Jäklar! Titta, nu tappade jag Giorgio. Ser det ut som en människa?
De narrades med dig, och du gick på det. Vad sa de mer?
Att de steker oss i ugnen.
De bränner oss i ugnen.
Bränner oss...!
Trodde du på det också? Du går på vad som helst.
Jag har hört talas om vedugnar, men inte människougnar.
Vi har slut på ved! Ta den här advokaten i stället.
Han brinner dåligt, han är sur. Se, så mycket rök!
Knappar, tvål och brännugnar...!
Nu talar vi allvar. I morgon ska jag ha säcklöpning med de elaka...
Nu räcker det, jag vill åka hem.
- Nu? - Ja.
- Det regnar, du kommer att få feber. - Det struntar jag i, kom nu.
Jaha, i fall du vill åka...
- Jag tar våra saker, så åker vi. - Kan vi det?
Det är klart! Tror du att de tvingar folk att stanna kvar?
Det vore just snyggt. Nu packar vi väskorna och ger oss av.
Vad synd, vi som ledde och allt. Nu vinner nåt av de andra barnen.
Det finns inga andra barn än jag.
Det är ju fullt av barn.
- Var då? - De gömmer sig. Ingen får se dem.
Jag förstår inte den här leken. Hur många poäng har vi?
687, det har jag sagt åt dig tusen gånger.
Kom nu. Vi leder, men om du vill...
- Leder vi? - Ja, har jag ju sagt.
Men vi hoppar av, om du vill. Jag såg resultatlistan i går, men vi åker ändå.
Hej då, Bartolomeo. Jag och Giosué åker härifrån.
Just det... Stridsvagnen är klar.
Gör rent tändstiften innan du startar. Gasa för fullt
annars fastnar kanonen i banden. Visst blev kanonen fin?
Och släpp på handbromsen innan ni kör.
Vi åker, Giosué vill hoppa av.
Vi kunde ha åkt i en stridsvagn, men nu får vi ta bussen.
Hej då, allihop! Nu ger vi oss av. - Kom, annars missar vi bussen.
Hej då, allihop!
Kom nu, Giosué!
- Kom! - Det regnar, jag kommer att få feber.
Giosué, det är pappa!
Jag har nåt viktigt att berätta.
- Jag får inte tag i honom. - Är det verkligen ett barn?
Det är säkert 2 000 stycken! De är som möss.
De vill säkert åt din stridsvagn. Vänta!
Jag tror att jag ser honom. Han är här bredvid.
Gå och se efter i fall han gömmer sig där inne. Jag väntar här.
- Han är där, pappa! - Hade han blont hår?
Då är det han. Han heter... Schwanz. Han har suttit där i tre veckor.
Han låg tvåa, men vi slog honom. Förr eller senare hittar vi resten.
- Hur många är det? - Massvis! De gömmer sig.
- Titta, pappa! - Ett gömställe!
Tagen, tagen, tagen, ni är ute! Nu går vi.
- Jäklar, hon såg oss! - Är vi ute?
Hon kommer och hämtar dig. Nu ska vi leka Tysta leken.
Du får inte säga ett ord. Lova det!
- Lova det! - Jag lovar.
De talar konstigt, man förstår inte ett ord. Klarar vi det här, vinner vi.
Nu leker vi Tysta leken. Inte ett ord, hör du det?
Vad gör ni här med barnen? Tyst! Ni får inte prata.
Jag måste tala med er, det är viktigt.
- Var? När? - Jag ger er ett tecken.
Tack!
- Kack! - Inte kack, tack. Tack!
- Tack! - Tack, tack!
Jag har sagt att du inte får tala med barnen.
Doktorn, min fru är också här.
Långsamt... Ät långsamt annars blir du dålig.
Vi leder, vi kanske kan åka härifrån tidigare.
Gör inga misstag nu när vi leder.
Ät långsamt.
Hör på noga nu, Guido.
Fet, fet. Ful, ful och alldeles gul.
Om du frågar mig var jag är svarar jag: "Kvack, kvack, kvack."
När jag går lägger jag små pluttar.
Vem är jag?
En ankunge, eller hur?
Är det en ankunge? Nej, det är det inte!
En vän från Wien skickade den till mig
och jag kan inte skicka min gåta till honom förrän jag har löst hans.
Jag tänkte på ett näbbdjur, men det säger inte kvack.
Det säger...
Näbbdjuret...
Jag översatte den till italienska i natt.
Nå, vad säger du?
Allt pekar mot en ankunge.
Hjälp mig, Guido.
För Guds skull, hjälp mig.
Jag kan inte sova.
Det är en ankunge!
Giosué! Kom hit! Skynda dig!
Jag är trött.
Var är vi nånstans? Jag kanske tog fel väg.
Bra, Giosué. Sov och dröm sött.
Det kanske bara är en dröm. Hon drömmer om dig, Giosué.
I morgon bitti väcker mamma oss med kaffe och kex.
Först äter vi, och sen älskar jag med henne två, tre gånger.
I fall jag orkar...
De ropar efter två officerare. De har nog smitit.
- Förstod du nåt mer? - Det är uppenbart.
Kriget är slut.
- Vart ska alla lastbilar? - Passa dig för dem.
De åker fullastade och kommer tillbaka tomma. Förstår du...?
Kvinnorna, då?
Nu sticker vi härifrån, vi behöver ju inte ens packa.
Jag har hört kulsprutor i flera timmar, de gör rent hus.
Jag sticker. Vi ses i Viareggio, där kan vi tillverka städ.
Kom och titta, Giosué! Har du sett så arga de är. Ursinniga!
De letar efter dig, bara dig. Allt det här är för din skull.
Du är den ende de inte har hittat. De letar till och med under stenarna.
Leken slutar i morgon, då är det prisutdelning.
Hittar de dig inte i kväll, får vi 60 poäng.
- Hur många poäng har vi? - 940 plus 60...
1 000!
De letar efter dig överallt. Vi får inte göra några misstag i kväll.
- Gå och göm dig i skåpet. - Schwanz är därinne.
- Vem...? - Den där blonde pojken.
De tog honom i går, han är ute.
Det är det säkraste stället, de letar inte där igen. Kom nu!
In med dig!
Ta filten, i fall det blir kallt.
Jag kommer snart tillbaka. Jag försöker villa bort dem.
Jag tror att jag såg honom därborta!
Pappa! Vad du skräms!
Ge mig filten. Fryser du? Ge mig koftan också.
Jag slänger koftan i ett träd och villar bort dem.
De letar överallt efter dig. De ropar: "Var är Giosué?!"
De svär och är jättearga, men ingen kan hitta dig.
Hej då, jag kommer tillbaka sen.
Hör på... Om det tar lång tid innan jag kommer tillbaka
så får du inte röra dig.
Du får inte komma fram förrän det är helt tyst
och det inte är nån i närheten. Säg det!
Jag får inte komma fram förrän det är tomt.
Bra, tjurskalle.
Bort därifrån. Försvinn, hundskrälle!
Försvinn, hund! Försvinn...
Försvinn, försvinn, hund!
Bravo, Ferruccio! Det fungerar.
Dora! Är det nån här som heter Dora?
Dora, är du här? Det är Guido.
Jag vet att ni gömmer er. Finns det nån Dora här?
Nej.
Finns det nån Dora här, en italienska. Det är min fru.
Ja, det gör det. Dora!
Dora, det är jag!
Det är inte hon. Finns det nån mer? Hoppa av lastbilen när ni är ute!
Det är sant!
Hej, grabben!
Är du alldeles ensam? Vad heter du?
Du förstår inte vad jag säger, va? Du kan åka med oss.
Hoppa upp!
Mamma!
Stanna!
Mamma!
Det här är min berättelse.
Det var offret min far gjorde.
Det var hans gåva till mig.
- Vi vann! - Ja, vi vann.
1 000 poäng att skratta ihjäl sig åt.
Vi vann och får åka stridsvagn hem!
Vi vann!